Gimnazijka detektivka, 8. del
6
11. JUNIJ 2018 (NA VALETI)
"In sedaj vabiva Vicky Grey iz c razreda, da se nam predstavi s svojo sliko," napove Alan in skupaj s sošolko Katie odideta z odra, medtem ko dvorana zaploska.
"Verjamem vate!" zašepeta Eleanor na Vickyjino uho.
"Je moje krilo res v redu?" živčno vpraša Vicky.
"Fantastično je!"
Vicky si znova za vsak primer pogladi vijoličasto krilo, ki ga nosi, in samozavestno stopi na oder.
Ko v roke vzame mikrofon, množica začne ploskati. A ko se v ozadju prikaže Vickyjina briljantna slika dekleta ob morju, se to ploskanje le še stopnjuje. Vicky, oblita z veseljem, se zahvali za buden pozdrav, ustnice pa preoblikuje v filmski nasmešek.
Nato se njena točka začne. Vicky zelo karizmatično začne pripovedovati o svoji sliki in pridobi veliko zanimanja s strani poslušalcev. V svojem vijoličastem krilu, rožnati bluzi je zares žarela, pri čemer so njeni svetli kodri prav odsevali svetlobo. Eleanor je bila navdušena nad nastopom, hkrati pa tudi izjemno ponosna na prijateljico. Skoraj tako, da je pozabila, kdo bo za njo stal na odru ...
"V c razredu pa je tudi pevski talent," se oglasi Katie, ko Vicky nasmejana prihiti v zaodrje. "Tako sedaj vabiva Eleanor Pryste na oder!"
Eleanor nenadoma obstoji na svojem mestu kakor kakšen kip. Bo res zmogla nastopiti pred to množico? Kaj če bo pozabila na vse nasvete, ki jih je dal učitelj za glasbo? Kaj če kar naenkrat pozabi besedilo? Je sploh talent za petje, kot je omenila Katie? Saj ne hodi v glasbeno šolo!
"Eleanor, ljudje te čakajo," jo iz skrbi izvleče Vicky in porine prijateljico naprej.
V primerjavi z Vicky, ki je prej polna zaupanja vase stopila na tla odra, je Eleanor v sebi čutila strah in živčnost. *i*Kaj delaš? Pojdi že, izpadla boš kot sramežljiva!*i*, si reče sama pri sebi in se tako *i*potisne*i* po stopnicah do odra. Nato globoko vzdihne, si zatakne rdeče kodre za ušesa in vzame mikrofon v roke.
Ko zapoje prvo besedo, si te sledijo brez premora ena za drugo. Preliva jo občutek, da je na drugem svetu, da ne stoji tu na valeti. Ne da bi vedela zapre oči in z vso močjo zapoje preostanek pesmi.
Oči se je odprejo. Pesem je končana, občinstvo pa prekipeva od navdušenja. Eleanor opazi tudi svojo mamo, ki se topi v solzah.
Nato naredi nekaj, kar ni nobeden pričakovan. "Pojte z menoj!" zakliče in znova zapoje refren. Navdušena množica je pela, in če ne bi sledil ples, bi peli še ure in ure.
"In sedaj vabiva Vicky Grey iz c razreda, da se nam predstavi s svojo sliko," napove Alan in skupaj s sošolko Katie odideta z odra, medtem ko dvorana zaploska.
"Verjamem vate!" zašepeta Eleanor na Vickyjino uho.
"Je moje krilo res v redu?" živčno vpraša Vicky.
"Fantastično je!"
Vicky si znova za vsak primer pogladi vijoličasto krilo, ki ga nosi, in samozavestno stopi na oder.
Ko v roke vzame mikrofon, množica začne ploskati. A ko se v ozadju prikaže Vickyjina briljantna slika dekleta ob morju, se to ploskanje le še stopnjuje. Vicky, oblita z veseljem, se zahvali za buden pozdrav, ustnice pa preoblikuje v filmski nasmešek.
Nato se njena točka začne. Vicky zelo karizmatično začne pripovedovati o svoji sliki in pridobi veliko zanimanja s strani poslušalcev. V svojem vijoličastem krilu, rožnati bluzi je zares žarela, pri čemer so njeni svetli kodri prav odsevali svetlobo. Eleanor je bila navdušena nad nastopom, hkrati pa tudi izjemno ponosna na prijateljico. Skoraj tako, da je pozabila, kdo bo za njo stal na odru ...
"V c razredu pa je tudi pevski talent," se oglasi Katie, ko Vicky nasmejana prihiti v zaodrje. "Tako sedaj vabiva Eleanor Pryste na oder!"
Eleanor nenadoma obstoji na svojem mestu kakor kakšen kip. Bo res zmogla nastopiti pred to množico? Kaj če bo pozabila na vse nasvete, ki jih je dal učitelj za glasbo? Kaj če kar naenkrat pozabi besedilo? Je sploh talent za petje, kot je omenila Katie? Saj ne hodi v glasbeno šolo!
"Eleanor, ljudje te čakajo," jo iz skrbi izvleče Vicky in porine prijateljico naprej.
V primerjavi z Vicky, ki je prej polna zaupanja vase stopila na tla odra, je Eleanor v sebi čutila strah in živčnost. *i*Kaj delaš? Pojdi že, izpadla boš kot sramežljiva!*i*, si reče sama pri sebi in se tako *i*potisne*i* po stopnicah do odra. Nato globoko vzdihne, si zatakne rdeče kodre za ušesa in vzame mikrofon v roke.
Ko zapoje prvo besedo, si te sledijo brez premora ena za drugo. Preliva jo občutek, da je na drugem svetu, da ne stoji tu na valeti. Ne da bi vedela zapre oči in z vso močjo zapoje preostanek pesmi.
Oči se je odprejo. Pesem je končana, občinstvo pa prekipeva od navdušenja. Eleanor opazi tudi svojo mamo, ki se topi v solzah.
Nato naredi nekaj, kar ni nobeden pričakovan. "Pojte z menoj!" zakliče in znova zapoje refren. Navdušena množica je pela, in če ne bi sledil ples, bi peli še ure in ure.
Odgovori:
Zabaven odgovor
Najboljši odgovor
Super odgovor
Dober odgovor
Odgovor
Neprimeren odgovor
Nerazumljiv odgovor
Ne morem ti povedat kako me tale zgodba navdušuje! Res je prekrasna in res mi je je všeč kako pripoveduješ iz Elanorienega (ne vem če sem prav napisala:sweat_smile:) vidika. Vsakič ko napišeš nov del ga z veseljem takoj preberem!:heart:
Lepo se imej!
Lp Navdušena Bralka tvojih zgodb!:kissing_heart:
Lepo se imej!
Lp Navdušena Bralka tvojih zgodb!:kissing_heart:
2
Zabaven odgovor
Najboljši odgovor
Super odgovor
Dober odgovor
Odgovor
Neprimeren odgovor
Nerazumljiv odgovor
Jej, nov del! :slight_smile:Res super zgodbo pišeš. Všeč mi je kako preskakuješ v času.:heart:
Lp, her17<3
Lp, her17<3
1
Moj odgovor:
dndj
potrebuje pomoč ali nasvet v
![](/datoteke/2020-09/1f46d.png)
Svetovalnica
opravicilo
ojla, dons sm bla zmenjena za kavo z eno dobro frendico ampak ziviva ful dalec narazn in sva se zato zmenle v lj. ulg ona ma mn vlakou in je ze tko prsla prej tja k js in za povrh sm je zaspala in prsla tko eno uro kasnej tkoda me je dve ure cakala. tko res se ful bad pocutm in sm ji ze prej pol placala za pit k sva sle ampak bi res neki vec rada nardila. pa ni nujno materialisticno tkoda a ma kdo ksno idejo kaj bi to loh blo